SOMME, FRANCIAORSZÁG I. VILÁGHÁBORÚ
Uram! Hová megy?
Az árokba egy barátomért.
Ha ott maradnék, küldjék haza a holmim!
Várjon!
Uram, várjon!
Tolkien hadnagy!
Ne tegye ezt! Pihennie kell!
Már jól vagyok.
Menjen a barakkba és ott várjon!
Uram, le kéne feküdnie!
Az orvos szerint felmehet a láza, talán...
Nem, Hodges, maradjon itt! Ez parancs!
Vigyázzon a fejére! Maradjon lent!
Hideg volt a víz.
Takarózzon be alaposan!
Hosszú még az út a frontvonalig.
Az éjszaka nem lesz kegyes hozzánk.
SAREHOLE MALOM, ANGLIA
- Harcoljatok! - Túlerőben vannak!
Erősítés kell!
Vidd a lobogót!
Igen, nálam a lobogó!
Megállítani! Megszökik!
Hová tűnt Tolkien?
- Hol lehet? - Tolkien!
Erős öszvérért fohászkodtam, hogy segítsen cipekedni,
és lám, imám beteljesült!
Hová megyünk?
Birminghambe. Csomagolj!
- Mi? Miért? - Mert azt mondtam.
Francis atya talált lakást.
Igazán nagylelkű volt.
Pakolj össze egy dobozba!
Nem akarok elmenni!
Figyeljetek mindketten!
Mi...
Gyere ide, Hilary!
Fiúk, nehéz időszak áll előttünk,
de szerencsénkre az egyház támogatását élvezzük.
Apátok halálával...
Ronald!
"Ubi bene ibi patria." Emlékszel erre, drágám?
Ahol boldog vagy, az az otthonod.
Megtaláljuk a helyünket, szívem.
Zárd a szívedbe ezt az egészet!
Jól zárd be, és akkor örökké ott is marad, ígérem!
Fiúk, figyeljetek!
Tudjátok, mit jelent az, hogy földönfutó?
Amik mi vagyunk?
Kislánykoromban minden regény így kezdődött.
Egy jó és bátor család hirtelen,
a körülmények miatt földönfutóvá válik.
Hogy törnek ki?
Varázslatos kincsbe botlanak.
Vagy beházasodnak valahova.
Én nem házasodom meg.
Akkor nem maradt más, mint a kincs.
De anyám, kincset nem szokás találni. Csak a mesében.
Téged nem lehet lóvá tenni, ugye, John Ronald?
Képzeld, létezik ilyen kincs is...
meg olyan kincs is.
Maradjunk ennyiben!
Kezdjük el, Ronald!
A föld belerengett, amint a termetes sárkány
odamászott a vízhez,
és méregfelleg ölelte körül,
amint prüszkölt és morgott!
Ám Sigurd kivárta, amíg a sárkány a gödör fölé ért,
majd beledöfte kardját annak bal válla alá,
egyenest a szívébe.
A sárkány a farkával csapkodott, mire kövek törtek
és fák dőltek ki körülötte.
Majd haláltusájában imígyen szólt:
"Bárki légy is, ki legyőztél engem,
ez az arany lesz a veszted, s bárkié, aki birtokolja."
Sigurd így felelt:
"Egy ujjal sem érintem,
ha elvesztésével halhatatlanná is lennék.
De minden ember meghal,
s a bátor embert a halál nem riasztja el vágya tárgyától."
Tudod, milyen röhejesen beszélsz?
Csakugyan? Latinul még viccesebb vagyok.
Tudod, mit jelent? Ocsmány bibircsók.
Nem.
Úgy beszélsz, mint egy részeg pávakakas, te fajankó!
Jó napot, anya! Hozott bélyegeket?
Jó napot, anya!
Hová tette?
Uram?
Tovább kell mennem.
Gáz! Uram, gáz!
Kíváncsi vagyok a fiúkra.
Nos, fiúk, igazam volt.
Hatalmas bestia ez, óriási, pikkelyes lábakkal
és a legnagyobb agyarakkal, amiket valaha láttam.
Épp csócsál valamit, ami nem lehet más,
mint egy kisfiú lábszára.
De úgy láttam, van torta is.
A King Edward's? Az kitűnő iskola.
Nos, eszes fiúk ezek, Mrs. Faulkner.
Szorgalmasak.
Afrikából hazatérve az anyjuk tanította őket,
és több nyelven folyékonyan beszélnek.
A társasági élet miatt fontos.
Fiúk, a birminghami bonnes familles krémjével fogtok keveredni.
Ez nem csekély változás Afrika után.
Régebb óta élnek Angliában,
mint Bloemfonteinben összesen.
Igaz ez, fiúk?
A dárdánkat már nem hordjuk magunknál.
Nehéz volt elhelyezni őket?
Volt két-három átmeneti otthonuk.
Egy kifinomult környezet
nevelő hatására van szükségük.
Amilyen az öné, asszonyom.
Kevés hibáim egyike,
hogy túl nagylelkű vagyok ifjú lakóimmal.
A szívemhez nőnek.
Edith, egy másik árva, mintha édesgyermekem lenne.
Felállni, új diák!
Tol-Kine.
Keen, uram.
- Tessék? - Tolkeennek ejtik, uram.
Nem Tol-Kine-nak, már elnézést!
Leülni!
Ha már ilyen érzékenyek vagyunk a kiejtésre ma reggel,
leszünk szívesek elővenni Chaucert!
Mr. Tol-Keen tartson lépést, ha tud!
Mackintosh, olvassa!
Ó, az ég szerelmére! Goodson-Thomas.
Wiseman.
Mr. Tol-Keen.
Add Tolkiennek! Szélre!
Barom!
Ne beszélj! Egyetlen szót se szólj!
És ha kérdést tesz fel?
Nem fog.
Nem te érdekled.
Tessék!
Netán azt hiszik, nincs jobb dolgom,
mint bíráskodni a vitáik felett?
Nem, uram! Dehogy.
A kollegiális kapcsolatok a tanulmányok alappillérei.
Nem ezt mondjuk a King Edward's-ban?
Igazgató úr, megbocsásson, de Gilsonnal csak rögbiztünk.
Ugyan nem a legfinomabban, de...
A férfiak legyenek bajtársak, bárhonnan jöjjenek is!
Akár tehetősek,
akár szegények.
- Maga és a társa... - Tolkien...
...megmutathatják ezt az egész iskolának.
A trimeszter végéig mindent együtt csinálnak majd.
- De uram... - Mindent.
Igen, uram.
- Vazallussá lettünk. - Nem túlzás ez?
Képtelen büntetés. Azért, hogy megalázzon engem.
- És nekem nem megalázó? - Az lényegtelen.
- Miért hajtogatod ezt? - Mert igaz.
Figyelj, talán nem tekintélyes a családom...
Nem azért, te marha! Az igazgatónak nem számítasz.
- És te igen? - Igen.
Mert különleges vagy?
A fia vagyok.
Ne hagyd abba, Edith!
- Christopher, drágám! - Gilson.
Christopher, nyugalom!
- Gilson, ne csináld! - Christopher, ülj le!
- Hagyj! - Chris ülj le!
Könyvtárban vagyunk. Christopher, ülj le!
Miért?
Most teázni megyünk.
- És? - És...
mivel mindent együtt kell csinálunk...
Jó nekem itt, köszönöm.
Ahogy gondolod!
Nem akar jönni.
Robert úgy értette,
miután a barátai rávilágítottak,
tudomásul vette, hogy miatta kaptatok büntetést,
nem miattad.
És azzal engesztelne ki, hogy teázni hív.
Igazán örülhetnél.
Az okosságod felpiszkálta.
Téged is felpiszkálna, ha olyan apád lenne, mint Gilsonnak.
Elég, ha a jegye csak egyetlen fiúénál rosszabb...
Ez nem mentség, de...
Gyere!
Szórakoztatóbb velünk, mint itt ücsörögni egy rakás könyvvel.
Szeretem őket.
Mi is.
Geoffrey Bache Smith.
John Ronald Reuel Tolkien.
- Uraim! Egy gondolat. - Tolkien.
Képzeljétek el, hogy besétáltok a Barrow's-ba,
és ott találtok engem, amint egy nagy bottal őrzöm a bejáratot...
Miről beszélsz?
...mondván: nincs értelme süteményt enni, mert én már ettem.
Annyit, hogy rosszul is vagyok.
Hát ilyen a szülői fennhatóság.
"Már csináltam, rossznak ítéltem meg.
Nem engedem, hogy kipróbáld."
- A sütemény ez esetben... - Minden.
- Minden, ami jó. - Igen.
Tolkien, ez a Barrow's.
A királyságunk. Itt a város legjobb teája.
- Még egy kannával? - Köszönjük.
És mit kapunk egy shilling alatt?
Ami nem pirítós?
- A piskóta négy penny. - Akkor egy piskótát.
- Három villával. - Néggyel.
- És mi van a bottal? - A bottal?
Az apám a tökéletes példa.
Ismeri a zenét. Imádja.
Fiatalsága jó részét
komponálással töltötte.
Christopher számos zeneművét jelentették meg.
Nem számosat. Egyet.
Kérem a cukrot!
Mégis, amikor szóba jön, hogy zeneszerzőként élnék...
Nemet mond. "A zenei álom téveszme.
Azt teszed, amit én. Elfelejted."
És hol jön a képbe a bot?
Az csak metafora. Lépjünk tovább!
Az anyám is ugyanilyen.
Tiszteli a költészetet. Imádja.
De nem hajlandó elfogadni, hogy abból is élhetnék.
Ügyvédként vagy könyvelőként lát engem.
És nála van bot?
Kimegyek, és szerzek egy botot, mit szólsz?
Köszönöm.
A ti szüleitek legalább beszélnek róla.
Ha megemlíteném, hogy festő lennék, kitagadnának.
- Nem. Lecsapnák a fejem. - Tessék! Hátha bottal!
Nem is ettem a süteményükből.
Miért nem?
Nem tudtam, van-e annyi pénzem.
Ó!
De ez édes.
Mi van veled?
Mi van velem?
Csak van valami, amit szeretnél!
Kikerülni innen. Szabadnak lenni.
Oda mennék, ahol nem érezném, hogy szegény árva vagyok,
és mindenki királynak meg királynőnek öltözne.
Nem kellene zongoráznom.
Vagy vinni Mrs. Faulkner erszényét.
Mindenki üdvözölne és értékelne engem.
Örvendezne.
Vissza a barakkba, Hodges!
Geoffrey Smith hadnagy jó barát.
Az anyja...
Az anyja írt nekem.
Hetek óta nem hallott felőle.
És az én leveleimre sem válaszol.
Félek, hogy talán...
Tudnom kell, jól van-e.
Ennek semmi köze magához.
Nagyon jó barátja lehet, uram.
A legjobb.
Ő is megtenné értem.
Ha már félúton járunk,
visszafordulni ugyanannyi, mint tovább menni.
Hodges, kérem!
Bocsásson meg, de ahogy most kinéz,
ha nem kísérem el,
sosem találja meg ezt a Smith hadnagyot.
Hátha találok önnek gyógyszert.
Geoffrey, a futómra fáj a fogad, te gazfickó?
Uraim! Egy gondolat.
Tudjátok, mi a gond a sok legendával, amit Tolkien olvas?
- Avass be, Robbie! - Nincsenek bennük nők.
És nem a toronyban sápítozó hölgyekre gondolok.
Hanem a gömbölyű, tűzről pattant leányokra.
- Nem ülnél le, fiam? - Déli nőkre.
Akik nagy korsókban bort visznek a fejükön.
Robbie, képes vagy egyáltalán csendben ülni?
Mint a pincérnőnk amott.
Az Isten szerelmére!
Robbie, ha a szájalásod miatt elveszítem ezt a játszmát...
Miattam fogod elveszíteni.
Most mit olvasol?
A holtak birodalmáról olvasok.
- Vagyis próbálnék. - Érted már?
Történetesen egy óriásnő uralkodik felette.
Hel egy hatalmas, kegyetlen istennő.
Elég tűzrőlpattant neked?
Tényleg a pincérnőnk.
Hel?
Ő uralkodik a holtak birodalmában. Helheimrben.
Ide küldik a harcosokat,
akik rossz módon halnak meg.
- Az milyen? - Békében.
Betegségben, öregségben. Nem csatában.
Na, ezt az ötletet támogatnám.
Bocsáss meg, most a hősi halált helyesled?
Nem szó szerint.
Úgy halok meg, ahogy a sors rendeli,
az nem rajtam áll.
De hatalmamban áll eldönteni, hogyan élek.
Bátran vagy félénken.
Helheimr lehet a figyelmeztető jel, a kihívásunk.
Tudom! De először tanuld meg kiejteni.
Rajta! Kihívást kérek! Próbatételt!
- Majd én elkerülöm Helheimrt. - Feladatul tűzöm ki számodra,
- hogy 25 percig csendben ülj! - Fogd be, Geoffrey!
Ez komoly.
Kérd meg a pincérnő kezét!
- Christopher! - Hogyan?
Kitűnő ötlet.
Robbie, ne merészelj ilyesmit tenni!
Ilyen egy kihívás Helheimr ellen.
Helheimr!
Asszonyom! Tavi úrnőm, álmaim megtestesítője!
Megtisztelne azzal,
hogy örök hűséget esküszik nekem...
Alapítsunk klubot!
- Mit? - Testvériséget.
Nem vagyunk már klub? Egy teaivó klub?
Teaivó klub,
ilyesmibe inkább a mostohaanyám járna.
A Tea Klub.
Nem hangzik jobban, csak mert megismételted.
A Birmingham Fiúk.
Akár egy cirkuszi szám.
A Barrow's Áruház Fiai.
Barroviánok.
Tea Klub és Barrovián Társaság.
Szerintem túl hosszú.
A T.K.B.T.
Nem úgy hangzik, mint egy kórság?
Nem érdekel, mi a neve.
Amíg hűséget fogadunk egymásnak.
Pontosan.
T.K.B.T., megbeszéltük. Most mit csinálunk?
Megváltjuk a világot.
Jó. Ez egyszerű.
Művészet által, te bohóc! A művészet ereje által.
Testvéreim, egyesítjük erőinket
a világ megváltása érdekében?
- Igen. - Igen.
Helheimr!
- Helheimr! - Helheimr!
Helheimr!
"Úgy vélem, nem illő
farkasként
egymással marakodnunk,
mint kölykök, kiket a Párkák mohón..."
"...a Nornák eljöttek
formálni sorsát a kiskirálynak;
mert ő lészen a legdicsőbb harcos,
s a legnagyobb a hercegek között.
A sors szálait gyorsan szőtték,
megingatva Brálund bástyáit..."
Erre tessék!
Nincs rajtam kalap.
- Hogyan? - Nincs rajtam kalap.
Nem számít.
A kalapok úgyis nevetségesek.
Ez mit jelent?
Halandzsanyelv.
Egy vénemberről szól, aki egy peches békát bámul,
ami elvét egy ugrást, ezért felfalja egy kutya.
- Ez a nyelvet te találtad ki? - Igen.
Az egész nyelvet?
Igealakokat, szavakat, mindent.
A következő nyelv dallamosabb lesz.
- "Cellar door." - Vagyis pinceajtó?
A szókapcsolatok közül ez a legdallamosabb.
"Cellar door." Van valami a hangzásában.
Ahogy kerekedik a száj.
Cellar door.
Ha elkezded ismételgetni, varázslatosan életre kel.
Cellar door.
- Szerintem butaság. - Az, ha így mondod.
Egy szó nem csak a hangzása miatt szép.
Cellar door.
Hangzás és jelentés kapcsolata.
Ajtótól a pincéig,
ahol titokzatos és varázslatos dolgok történhetnek.
Te most elutasítottad az egész nyelv alapját?
Ez a nyelv nem ér semmit,
ha nem tartod szem előtt e tényt.
- Valóban? - Igen.
Figyelj!
Kéz!
- Talán gyönyörű szó... - Igen, az.
De annál sokkal több,
mert társítjuk valamihez.
Érintés.
A szavak nem a hangzásuk miatt szépek.
Hanem a jelentésük miatt.
- Mesélj valamit! - Mit?
Cellar Door történetét.
- Nem megy. - Miért nem?
Ha megkér valaki, hogy zongorázzak...
Az egészen más.
Mesélj valamit!
Akármilyen nyelven.
- Ne butáskodj! - Cellar Door legendáját.
Nem szeretnék bohóckodni.
Egy rátarti és önfejű hercegnő érkeztével kezdődik.
- Ez a része igaz. - Követeli, hogy mulattassák.
Cellardoor hercegnő unatkozik.
Unja a süteményeket,
- a drága porcelánt... - Nem.
Más életre vágyik.
- Ez nem név. - Hogy?
Valami más.
Cellardoor. Ez nem illik egy hercegnőhöz, nem lehet.
Cellardoor...
egy hely.
Egy hely. Egy ősi hely.
Lehetetlen felmászni oda, csak a legelszántabbaknak sikerül.
Ott függ... nem...
Nem?
Nem mászni kell...
Ajtó...
...út... ösvény. Egy ösvény.
Ösvény egy sűrű, sötét erdőben.
Csakugyan?
Cellardoor szívében, ami egy kegyhely,
különleges látvány tárul elénk.
Egy rátarti, önfejű hercegnő?
Olyan hely, amelyet tisztel mindenki.
Szent hely, melynek középpontját jelöli...
Micsoda?
Két fa.
Fa?
Az egyik a legsötétebb ében, a másik csontfehér.
Mindkettő nedve halálos mérget rejt.
De több ezer éve együtt nőnek.
Egymásba borulva, mintha birkóznának, vagy...
A gyökerek...
a két fa ágai addig nyúltak, csavarodtak,
tekeredtek egymás körül,
míg egyetlen göcsörtös törzzsé nem váltak.
Mérgeik összekeveredtek,
létrehozva egy életadó bűvös italt.
Cellardoor vizét.
Mi a hatása?
- Mi a hatása? - Igen. Mi a hatása?
- Ha megisszák... - Igen?
Ha valaki beleiszik,
hozzájut a látás képességéhez.
Látja a láthatatlant.
Belelát az emberi szív legsötétebb, legmélyebb bugyraiba.
Mohó, erős varázslat ez.
Amely felülmúl mindent, amit bárki valaha is érzett.
Ezt miért csináltad?
Hatalmába kerített Cellardoor ereje.
Rajta! Te jössz.
Nem.
Mi a legrosszabb, ami történhet?
Nem tanulnod kellene?
De igen. Köszönöm.
- Izgalmasak lehetnek. - Igen.
Nem azt mondom, hogy minden, amit mondanak,
az feltétlenül lenyűgöző lesz.
- Semmi baj. - Jó.
Remélem, megfelelően öltöztem.
Tölthetek?
Általában miről társalognak?
Rengeteg izgalmas témánk van.
- Nagyon érdekesek. - Érdekesek, lenyűgözőek és...
Már, amikor nem akarjuk megváltani a világot.
Amikor nem a világot váltjuk meg,
leginkább arra összpontosítunk, Miss Bratt...
Kérem! Edith.
Az az egyetemi felvételi.
Mind az Oxfordra jelentkeznek?
Tolkien és én igen.
Ezek itt a Cambridge-re.
- Áruló disznók. - Izgulnak?
Robbie nem.
Nem hiszek a vizsgákban. Azt írom, amit gondolok.
Ha ők leosztályozzák, legyen!
Forradalmi megközelítés.
Köszönöm.
Szívesen meghallgatnám, ahogy zongorázik, Miss...
Edith.
Mesésen játszik.
Ön zeneszerző, igaz, Christopher?
Igen.
- Ki is adták már műveit. - Jó ég!
Melyik zeneszerzőket kedveli?
- A romantikusokat. - Én is.
Beethovent, Brahms-t, Wagnert.
Nagyra tartom Wagnert. De nem biztos, hogy kedvelem.
"Nagyra tartja"?
Igen, mint érzelmi közvetítőt.
Az operái... néha olyan...
Én imádom a Rajna kincsét.
- Christophernek ezek túl hosszúak. - Nem igaz.
Senki sem hibáztat.
Miért telik hat órába elmesélni egy gyűrű történetét?
Gilson, nem tudod, miről beszélsz!
Az operákat sokszor hosszúnak és nehézkesnek látják,
de az én zenémnél nem a hossz számít,
hanem hogy legyen szíve. Hogy megfertőzzön...
- Sajnos mennünk kell. - Máris?
Igen, Mrs. Faulkner aggódni fog.
Tollers, csurig a teáskanna.
De jönnek a vizsgák, és nekem tanulnom kell.
Sajnálom. Minden jót!
Örültem a találkozásnak.
- Minden jót! - Minden jót, Edith!
Hozom a kabátokat.
Szégyellsz engem?
Hogy?
Mi más magyarázata lehet?
Nem tudom, miről beszélsz.
Tudod, hogy telnek a napjaim.
Láttad! Társalkodónő vagyok.
Fogoly.
Számomra nincs titkos irodalmi társaság.
Nincs menekvés.
Mrs. Faulknernek zongorázom.
Borzalmas, érzelgős dalokat játszom.
Minden este ott ülök vele. Olvasok vele. Varrok vele.
Hallgatom őt.
Szenvedélyesen szeretem Wagnert.
Beszélni akarok róla! Beszélgetni, vitatkozni.
Erre te...
Fedezékbe!
Futás, uram!
Uram, itt biztonságos.
Itt már jó.
Uram, maradjunk itt!
Maradjunk itt, uram!
Nincs valami vidámabb, kedvesem?
"Alakok a ködben
Egy ideje nem láttalak
Fakó kezek s arcok, csöndes szemek
Halott kezek által formált füzér koronázza
Mit óv a nem múló emlékezet
Egyikőtök nyúlánk, magas
Jó szeretni, s harcolni vele
Csupán folt a halálos vita
Csupán ez, s az eltelt évek"
- Borzalmas. - Nagyszerű.
- Ne légy ekkora marha! - Még nincs kész.
Csodálatos.
Görög a maga módján. A bajtársak szeretete.
Nagyon érzelmes. Büszke lehetsz.
Jó. Ki jön? Tollers?
Nem, nincs semmi új.
Tényleg?
Nos, ha Tolkien elárulja a testvériséget és sztrájkba lép,
akkor valami rém elfajzottat mutatok.
Ennek csak rossz vége lehet.
Mennyei atyám!
Sajnos csak másolatok.
Aktmodellek kellenének.
Amire persze nincs sok esély.
Gondolom, ez nem a te műved.
Apám arisztokratikus önhittsége?
Szükségtelen mondanom, hogy nincs puskája,
se kastélya, se spánielje.
Tényleg nem írtál semmit?
Miss Bratt sem ihletett meg?
Ne legyél szamár, Wiseman! Edith csak a lakótársam.
Akkor még szabad a szíve? Köszönöm, Tolkien. Jó tudni.
Szóval, nem írtál semmit?
Valahogy nem vagyok formában. Elkalandozom.
Tudod, szerintem mi bajod lehet?
Szorulás?
Szerelem. Viszonzott vagy sem.
Igen. Köszönöm.
Milyen élesen látod az emberi természetet, Chris!
Kár, hogy ez nem mutatkozik meg a zenédben.
Meglep, hogy azt várod,
elhiggyünk egy szót is abból, amit mondasz.
Ez meg mit jelentsen?
A bájos Miss Brattet titokban tartottad.
Ki tudja, mit rejtegetsz még?
Christopher!
Asszonyt, három gyereket és egy tanyát Argentínában.
Bár enyém lenne ez az élet, mi, Geoff?
Nem játszanánk inkább?
Mégsem utazott el?
Úgy volt.
Úgy van...
Geoffrey, gyorsan add ide! Köszönöm.
Ezeket hova tegyem?
Gyorsan!
- Uram! - Igazgató úr!
Mi ez?
Azt mondta, áthívhatom a barátaimat.
Amíg távol van.
A nagynénéd jobban van.
Hazajöttem.
Dolgoznom kell. Küldd haza őket!
Megígértem nekik, hogy itt alhatnak.
Csakhogy megváltoztak a körülmények.
Ezért most hazamennek.
Helheimr.
Ne légy röhejes!
Helheimr.
Mikor, ha nem most?
Uram?
Nem kívánom megvonni tőlük a vendégszeretetemet.
Úriemberhez nem méltó.
Azt hiszed...
Elnézést. Milyen?
Nem méltó, uram.
Apám, ez udvariatlanság. A fiúk tanulni jöttek ide.
És biliárdozni.
Igen, és biliárdozni.
Keményen tanultunk, uram. És ők a barátaim.
Ígéretet tettem, amelyet...
bocsásson meg, de szeretnék betartani.
Hát legyen!
Gilson. Te átkozott hős!
- Fiúk, elég! - Átkozott hős!
Helheimr.
Van egy ógermán szó, nem lehet lefordítani,
de azt jelenti, egy vita fellángolásakor, félelemből adott ajándék.
Drachenfutter.
Szó szerint "sárkányétek".
Richard Wagner Tetralógiája A GYŰRŰ CIKLUS - A Nibelung gyűrűje
Tehát sárkány vagyok?
Wagner négy részt írt.
Egy gyűrűvel kezdődik,
amely képes uralni a világot,
és amelyet egy törpe kovácsolt.
Alberich.
Rám is ragadt némi germán mitológia.
De a gyűrű életre keltéséhez le kell mondani a szerelemről.
Igazán ésszerű csere.
Mert egy jégszívű viking vagy.
Kettőt a felső karzatra.
- Az alsó és a felső is megtelt. - Hogyan?
Az alsó és a felső karzat is megtelt. Sajnálom.
Semmi nem maradt?
Vagyis megtelt, uram.
A páholysorban még van hely.
Páholysor.
De az öt shilling.
És tisztelettel kérjük vendégeinket,
hogy a nézőtér azon részéhez illően öltözzenek!
Gyere!
Edith!
Gyere velem!
- Sajnálom! - Semmi baj.
Megalázó.
Számolgattam a pennyket. Szégyenletes.
Én nem fogok így élni.
És neked sem kellene.
- Csak jegyek. Visszajöhetünk... - Nem arról beszélek.
Hanem arról, hogy ne veszítsük el a szeretteinket.
Hogy vigyázzunk rájuk.
Az anyám...
beteg volt.
Nem tudom, mi baja volt.
De talán, ha meg tudtam volna fizetni egy orvost...
...akkor...
Bocsáss meg!
Ez így nem jó.
Azért kedves ötlet volt.
Elkezdhetik.
Oxford felvételi. Első dolgozat.
Reggel kilenc óra van. Három órát kapnak.
Sok sikert!
Újra megírhatom.
Újra megírhatom, és akkor átmehetek.
Átmenni nem elég. Ösztöndíj is kell.
Aggódom, Ronald.
Gilson uramnak biztos nincs szüksége ösztöndíjra.
Geoffrey Smith pedig...
Ennek nincs köze a barátaimhoz.
Bátorítjuk egymást, hajtjuk egymást.
A lakótársad, Miss Bratt.
Edithnek semmi köze a vizsgához.
Látták, amikor kijöttél a szobájából. Éjjel.
Beszéltünk. Beszélgetni szoktunk.
- Tehát igaz. - Persze, hogy igaz.
- De nem... - A vizsga előtti estén
elkísérted az operába.
Annak sincs köze ehhez?
A lány nem is katolikus, Ronald.
Édesanyád áldozatot hozott.
Tudta, hogy haldoklik,
ezért rám bízta a jövődet és a taníttatásodat.
Szeretnék megfelelni ennek.
Eljött az ideje, hogy eldöntsd,
követed-e a példáját vagy sem.
Ezt nem egészen értem.
Meg kell kérjelek, hogy hagyd békén Miss Brattet!
Ez nevetséges. Teljesen igazságtalan.
- Azonban... - Nem. Nem, én...
Nem megy. Kizárt.
- Én vagyok a kijelölt gyámod... - De ezt nem érti!
- Nagyon is értem. - Nem. Atyám!
Szeretem őt.
Bárcsak...
Ronald, bárcsak élvezhetnéd azt a luxust, amit a többi fiú!
- Bárcsak... - Nem, most csak irigy!
Nem akar ilyet. Csak irigy.
Nem beszél komolyan. Maga pap.
Honnan tudna bármit a szerelemről?
- Ide figyelj! - Magányra akar ítélni.
Én is legyek nincstelen?
Nem fogok így élni.
Ha még 21 éves korodban is így érzel,
természetesen szabadon cselekedhetsz.
De addig feladatod van.
És teljesíteni fogod, Ronald.
Isten engem úgy segéljen!
Nem bukhatok el újra.
Tudod, mi lesz, ha nem jutok be az Oxfordra.
Vár a papság, de cölibátust
egyikünk sem tervez.
Edith?
Csak amíg elérem a felnőttkort.
Az Istenért, Ronald! Ne légy ilyen teátrális!
Nem számít.
Ne mondd ezt, nagyon is számít!
Nem tudom, miért olyan nehéz ez neked.
Minden visszatér a régi kerékvágásba. A valóságba.
Nem adom fel a jövőnket. Ezért is...
Nem vagyok hajlandó feladni.
Dehogyisnem.
Sebesebben, mint hinnéd.
- Ahogy én is. - Ez nem igaz.
Edith, kérlek!
Elhitettem magammal,
hogy létezik boldogság a hozzánk hasonlóknak.
De nem létezik. Nincs ilyen.
Számodra még létezhet.
Remélem, tetszik majd Oxford.
Ne! Edith!
Segíts nekem!
Pihennem kell, Sam! Te keresd meg Geoffrey-t!
- Uram, nem hagyom magára! - Sam!
- Nem hagyom magára! - Sam, ez parancs!
Keresd meg, és kérd, hogy ne veszítse el a reményt!
Üzenem, hogy a T.K.B.T...
Csak tartsd életben!
Köszönöm, Sam.
- Ez egy sárkány? - Egy sárkány.
Szentséges ég!
Nem tudom, említettem-e már...
A díszletet a cambridge-i egyetem ihlette.
OXFORD, ANGLIA
- Miről szól? - Nos...
- És ön a költő? - Nem, az Geoffrey.
Ti, oxfordiak jobban is megerőltethetnétek magatokat.
- Most hova megyünk? - Mondják el!
Igen, hova is...? Elnézést kérek!
Igen.
Ellopni egy buszt? Ez a terv?
- Gilson! Csönd! - Siessetek!
Az a bizonyos meccs az oxfordi férfiak
és a cambridge-i fiúk közt esett meg.
Ugyan, elfogult volt a bíró!
Ezennel bejelentem,
hogy a T.K.B.T. oxfordi tanácsa
itt és most megnyílt.
És szeretném köszönteni
az Eagle and Child kocsma hölgyeit
mint díszvendégeket.
Minden tanácskozásunk legyen egy elhagyatott omnibuszon!
Az "elhagyatott" nem csúsztatás?
Talán egy kicsit.
Mi az a T.K.B.?
A T.K.B.T.
Maga nem kedvel engem, Betörő úr.
- Bocsásson meg, csak... - A barátom elnézést kér.
- Epekedik valaki után. - Tessék?
A bájos Miss Bratt után epekedik.
- Ne is figyeljen rá! - Ki az a bájos hölgy?
- Senki. - Tényleg?
Az elmúlt néhány hónapot duzzogással töltötted.
Nem szép egy másik hölgyről beszélni a jelenlétünkben.
Teljesen igaza van. Bocsásson meg, Myrtle!
Beryl vagyok.
Ugye? Egy gyönyörű lány a szárnyai alá veszi,
és ő még a nevét se tudja.
Elnézést, hogy a gondjaim a szórakozásod útjában állnak!
Te döntöttél, Tolkien. Senki sem kényszerített.
- Mi? - Edith vagy Oxford.
Oxfordot választottad, és itt vagy.
Ülsz egy rekvirált buszon három szép leánnyal
és a barátaiddal. Érezd már jól magad!
- Nem kényszerítettek? - Ja, tényleg...
- A pap. A jótevőd. - Ez kezd eldurvulni.
- Ne beszélj olyasmiről... - Köszönjük, csodás volt.
Elengedted őt. Oxfordot jobban akartad.
- Nem volt választásom. - Ettől rongyember lettél?
Ettől más lettél? Mi ütött beléd?
Fogd be!
Az istenért, Tollers!
Chris, bocsáss meg!
- A francba már, Tollers! - Jól vagy?
Könyvmoly létedre egész jó a jobb horgod.
- Üss vissza! Kérlek! - Nem.
- Azonnal üss meg! Kérlek! - Felejtsd el!
- Chris, kérlek!
Semmi baj.
Szörnyen viselkedtem. Bocsássatok meg!
Azt kell megértened, Tolkien,
te szegény féktelen kis árva,
hogy a testvéreid vagyunk. Túl mindenen.
Ez így van.
Pontosan.
Ez több mint egyszerű barátság.
Ez egy szövetség.
Legyőzhetetlen szövetség.
Helheimr!
- Helheimr. - Még mindig Helheimr.
Folyton rosszul mondja.
- Na, kérek inni. - Hova tűntek a lányok?
Földre!
Tartsd az ajtót, George!
Egy darabban engedtek ki.
Reggel beszélnek a rektorral.
És ti?
Gilsont meg Wisemant, a cambridge-i disznókat
már elengedték.
Nekem nem volt szerencsém.
Holnap csatlakozom hozzád a rektor irodájában.
- Fejmosás általi halál. - Sajnálom, Geoff.
- Nem te tehetsz róla. - Dehogynem.
Ha nem lennék, mostanra a bájos Mary karjaiban lennél.
Kérlek! Ahogy egy kis érdeklődést is mutattam,
a kedveséről kezdett beszélni.
Én jól haladtam, de Wiseman belerondított.
Esküszöm, a rektor írt az anyámnak.
Ezek után hogy lehet belőlem költő?
Anyám tajtékzik majd, úgyhogy erről ennyit.
Geoffrey-nak a karrierjébe került. Te mit kaptál, Tolkien?
Engem kicsaptak.
Viccelsz, ugye?
Ezért nem csaphatnak ki! Piknikeztél egy buszon.
A busz volt a legkevesebb.
Nem lettek jók a jegyeim.
A rektor szerint nincs érzékem az irodalmi tagozathoz,
és csak némi halvány érdeklődést mutatok az ókori görögök irányába.
Megvonják az ösztöndíjamat.
De ettől még nem hullasz ki!
Tényleg! Milyen ostoba vagyok!
Ha a mama visszajön Monte Carlóból,
ír még egy csekket.
Mihez fogsz kezdeni?
A félév végéig elég az ösztöndíjam.
Utána magamnak kell fizetnem a tandíjat.
Ami persze lehetetlen, úgyhogy állást keresek.
Milyen állást?
Visszamegyek Birminghambe, egy pékségbe.
Vagy cipőt készítek a hozzátok hasonló gazdag tökfejeknek,
akik a tárcájukat lóbálják.
Nekem jól jönne egy pár fűzős.
De komolyan,
jobb a nyelvérzéked, mint bármelyikünknek.
És őszintén mondom,
néha rühelltelek érte.
De közülünk
te vagy az utolsó, aki ezt érdemli.
Holnap lesz az utolsó mérkőzésünk.
Hiányozni fog, hogy elpáhollak titeket.
Kérlek!
Wiseman, állítsd meg!
- Szép volt, Tolkien! - Köszönöm.
Szép volt, fiúk!
- Szép megmozdulás volt. - Klassz volt, fafej.
Nem voltál annyira bamba.
Mennyi is lett, Wiseman?
Szép volt, srácok!
Jó napot, anyám!
- Szép volt, Geoffrey. - Köszönöm, hogy eljött.
- Ugye, áll még a vacsora? - Igen. Hétkor.
Az apád is ott lesz.
Elnézést, Mrs. Smith!
Válthatnék önnel pár szót?
Nos?
Geoffrey-ról és a rektor ügyéről lenne szó.
Szörnyű félreértés történt.
Ha lehet, ne beszéljünk róla!
Én vagyok a felelős azért, ami történt,
és biztosíthatom, méltó büntetést kaptam.
Kérem, ne legyen szigorú Geoffrey-val!
Ő a legszorgalmasabb ember, akit ismerek. És a legkedvesebb.
Szeretné, ha ön büszke lenne rá.
Nagyon tehetséges.
Nem illene beleszólnom...
- Ön volt a felelős? - Igen, és ki is csaptak.
Így többé nem jelentek fenyegetést.
És...
miféle tehetség az, amiről beszélt?
Geoffrey költő.
A verseit egyetemi lapok jelentetik meg.
Megölne, hogy elmondtam, de tehetséges.
További szép napot!
Mr. Tolkien!
- Ez önnek jött. - Köszönöm.
Diáknak tilos a gyep!
Van fogalma arról, mennyi az idő?
Begyepesedett marha!
Nézze meg, Wright! Az öné?
Nem hinném.
Begyepesedett...
Le a pázsitról!
Üdv, Éarendel,
legragyogóbb angyal, ki emberekhez küldetett!
Ronald! Ronald, talpra!
Talpra! Én vagyok az. Ébredj!
- Ébren vagyok. - Felverted az egész iskolát.
Kétszer úgysem csaphatnak ki.
- Szedd össze magad! - Ugye?
Geoff! Geoff, ülj le!
Igyál velem! Mennyei párlat.
Nem kérek. Szedd össze magad, John!
Eljönnél egy esküvőre?
Mi?
- Gyönyörű, angol... - John...
- nyári esküvőre. - Félrebeszélsz.
- Edith. - Gratulálok!
Írt nekem. És...
eljegyezték. Férjhez megy.
Jaj, John, ez tényleg balszerencse.
Sajnálom! Összeomlottam.
- Semmi baj. - Bocsáss meg!
Semmi baj.
Itt vagyok.
Uraim, üdvözlés!
Hogy érzed magad?
Igazán fantasztikusan.
Csodásan.
És milyen remek ötlet volt ez! Köszönöm.
Szeretni valakit,
aki, valamilyen oknál fogva nem viszonozza az érzést,
fájdalmas.
De ha a költőkre hallgatsz,
rájössz, hogy ebben is rejtőzik szépség.
Lángol. Ragyogóan.
Nem szennyezi be a realitás és elcsépelhetetlen.
Épp olyan tiszta és vad,
mint a legelső pillanatban.
És ez igazán szép.
Szerintem.
Legalábbis én ebbe kapaszkodom.
Egy másik halandzsázó.
Milyen a gót nyelvkönyv?
Nem rossz. Az előszó remek.
A nyelv maga nem olyan érdekes.
- Ez nagy kár! - Igen.
- Tegnap este az udvaron... - Egek! Ön is ott volt.
Olyan nyelvet hallottam, amit nem ismerek.
Persze Oxfordshire nagy része is hallotta,
egészen a Chiltern Hills-ig.
- Nagyon részeg voltam. - Azt nem kétlem.
Ostobaság az egész.
Csak egy nyelv, amit tündéreknek találtam ki.
Pedig mintha lett volna benne egy kis finn.
Igen, jórészt onnan loptam.
- Nem lopta. - Nem.
A nyelvet nem lehet lopni.
- Értem. - Ihletet kap.
Elnézést, nem tudom a nevét. Az enyém...
Tolkien. Ronald. Az Exeterből...
Elnézést!
Egy gyermek rámutat valamire, és megtanul egy szót.
Fa.
Később megtanulja megkülönböztetni ezt a fát a másiktól.
Megtanulja a pontos nevét.
Játszik a fa alatt. Táncol körülötte.
Beáll az ágai alá, ha süt, vagy ha esik.
Csókolózik alatta, alszik alatta,
megnősül alatta.
Elmegy mellette, míg a frontra tart,
s elsántikál mellette, amikor hazatér.
Azt mondják, egy király rejtőzött el ebben a fában.
Egy szellem lakhat a kérge alatt.
Levelének alakját
gazdái sírjára és emlékműire faragják,
fáját használhatták fel a gályákhoz,
amelyekkel gazdái őseit óvták a megszállástól.
És mindezt,
az általánosat és a különlegeset,
a nemzetit és a személyeset,
mindezt tudja, és érzi,
és valahogy, ha alig hallhatóan is, de megidézi
egyetlen hang kiejtése.
Oak.
A "tölgy" angolul. Proto-germán.
Ónorvég rokona az eik.
A nyelv sosem ostobaság.
A nyelv jelentés.
Történelem. Egyik réteg a másik után.
Egy jelentés nélküli szó micsoda?
Csupán egy hang.
Ezt egyszer már mondták nekem.
Gondolom sokkal tömörebben.
Van egy-két eredeti gót szöveg a könyvtárban.
Megnézhetné!
Nekem úgysem adják ki az eredetit.
Mondja, hogy Wright professzor küldte.
BEVEZETÉS A GÓT NYELVBE ÍRTA: JOSEPH WRIGHT, PH.D.
Mit érdekli őt?
Nem ez a lényeg. Talán ő a legnagyobb szakértő,
a gót nyelvé biztosan.
Talán hízelgett neki.
Ez egyértelmű.
Senki sem vette ki azt a könyvet vagy 1500 éve.
Én kivettem a múlt héten.
- És milyennek találtad? - Nem lövöm le a poént Tollersnek.
Nem olvassa el. Azt se tudja, ki írta.
Befognátok végre? Ez nem vicces.
Figyelj, Tolkien, te szánalmas tökfej!
Itt az esélyed, nem érted?
A gót tanárod átjelentkezésre bátorít.
- Miről beszélsz? - Az órájára csábít.
- Elnézést! - Így van.
De nem ronthatok be csak úgy a filológia tanszékre!
Miért nem?
Először is: nincs ösztöndíjam.
Azt mondod, a filológia tanszék
nem ad ösztöndíjat?
Annak se, aki történetesen nyelvészeti zseni?
Marha!
Professzor úr!
- Elnézést, Wright professzor! - Igen?
Gondolkoztam a tölgyfán. A szimbolikáján.
Az őrt álló fán, a változások szemtanúján.
Lenyűgöző. Talán erdőgazdálkodást tanul?
Nem, klasszikus irodalmat, de szeretnék...
Ezért állítottam meg. Átmennék az ön órájára
- filológiát hallgatni. - Az enyémre?
Igen. Tolkien vagyok. Ronald Tolkien.
Az ablaka alatt állva káromkodtam
elkorcsosított finn nyelven.
És ön szerint ez jó ajánlás?
Tudom, hogy ez szokatlan, de megtaláltam a szenvedélyem,
amin egész életemben dolgoztam...
Beszélhetek őszintén, uram?
Elképzelni sem tudja, mennyire örülnék neki!
Ösztöndíj kellene.
Egy ösztöndíj, hogy filológiát tanulhassak. Önnél.
Bármire hajlandó vagyok,
hogy bizonyítsam rátermettségemet.
- Bármire? - Igen.
Nem.
- Nem? - Nem.
Nem, mert ha hagynám békében dolgozni,
akkor nem kapnék esélyt, hogy öntől tanulhassak,
és nem érnék célt
ezzel az egész, bevallom, egészen ijesztő közjátékkal.
- Tolkien. - Igen, uram.
- Német eredetű név. - Azt hiszem, uram.
Talán angolszász.
- Pontosan. - Tollkühn.
Gondolom, nem szükséges
lefordítanom önnek ezt a szót.
Vakmerő.
- Wright professzor... - Betelt a létszámkeret, Mr. Tolkien.
Olyan hallgatókkal, akik az óangolt
legalább olyan gyorsan és ügyesen fordítják, mint ön,
de már két félév óta csiszolják tudásukat.
Szép napot!
Helheimr.
Professzor úr!
Gyermekkorom óta lenyűgöz a nyelv.
A mániámmá vált. Sajátot is kitaláltam.
Teljes, kidolgozott nyelveket. Nézze!
Ebben van... minden.
A breost-hordból. A szívemből.
Lelkem kincséből.
És a rajzok?
Meséket írtam. Legendákat.
Elvégre mire is való a nyelv?
Nem csak arra, hogy nevet adjon dolgoknak, igaz?
Ez egy kultúra, egy nép erőforrása.
- Igen. Pontosan. - Pontosan.
Írna nekem ötezer szót
a skandináv elemek hatásairól a Gawainben?
Igen, hogyne. Mikorra legyen kész?
Ma estére.
Középföld.
"Mindkét fivér, harcosait begyűjtve
Szép családjuknak búcsút intnek,
mert maradniuk kell ott szükség idején
gyöngülés nélkül használni fegyverük"
Ahogy követi a költemény ritmusát,
az érzékenysége...
Be kell valljam, Mr. Tolkien,
még sosem találkoztam hasonlóval.
Soha.
"Byrthwold szólt hát..."
"Byrthwold szólt hát, pajzsát lendítvén..."
Háború! Háború! Anglia hadba lépett!
Németország megszállta Belgiumot!
"Így intézett szót a legmerészebbekhez:
A bátorság, ím, a nehéz
A szív lesz merész
A lélek meg egész, midőn erőnk gyengül
Itt nyugszik urunk, cafatokra szabdalva
e jó ember, a sárban"
KIRÍVÓ ÖLTÖZÉK HÁBORÚBAN ...HAZAFIATLAN...
A KIRÁLYNAK ÉS A HAZÁNAK SZÜKSÉGE VAN RÁD
ÁLLJATOK BE A ZÁSZLÓ ALÁ EGÉSZSÉGES FÉRFIAK KELLENEK
FOLKESTONE, ANGLIA
Parancsolj, Chris!
Hölgyeim és uraim, Robert Gilson!
Gilson!
Fel sem kérsz táncolni?
Fogadást vesztettél?
Máris három irigy pillantást kaptam el.
Mert a német császárnak néztek.
Mi ez? Háború vagy teaparti?
- Első osztályú bajusz, Gilson. - Köszönöm.
- Rád fér egy ital, barátom. - Való igaz.
- Mind itt vagyunk, Tolkien. - Igen.
Mondjunk köszöntőt?
Minden jövőbeli T.K.B.T. gyűlésre! Európa-szerte.
Egészség, uraim!
- Uraim! Szabad? - Nem látom akadályát.
Előre nézz, Tolkien!
Itt repül a kismadár!
Helheimr!
Írtam egy darabot, ahol a francia pincérnő
beleszeret egy angol hősbe.
Francia pincérnőt csak borotváltan játszhatsz.
- Egészség! Ebből sosem elég. - Még egyet?
Fogadok, Wiseman dől ki előbb!
- Állom! Egy whiskyt? - Talált pénz.
Sok sikert, Ronald!
Ezt elveszem.
Feltartóztatom a hajót.
- Hogy van az öcséd? - Jól.
Már Franciaországban van.
Na, és te? Hogy megy a zenélés?
Zongoraórákat adok. Főleg kislányoknak.
Nem túl jó.
És eljegyeztek.
Nagyon kedves fiú.
Nagyon figyelmes. És remek ember.
- Szeretnék mondani valamit... - Ronald!
Életem legnagyobb hibáját követtem el,
és nem volt olyan nap, olyan pillanat...
amikor ne gondoltam volna rád.
Te vagy a legizgalmasabb lélek, akit csak ismerek.
Mert bátor vagy, leleményes, tehetséges,
büszke,
méghozzá őrjítően, csodásan,
és talpraesett, sugárzó,
és igazán eleven.
Megérdemelsz minden esélyt a boldogságra.
Nem. Nem igaz.
Nem boldogságot érdemelsz, nem ezt...
Úgy értem,
sokkal többet érdemelsz.
Varázslatot.
Az lenne az?
Az Ascanius.
Mint valamelyik történeted helyszíne.
Igen. "Szánjátok meg Ascanius szegény polgárait!"
Miért szánjuk meg őket?
A szörnyű tetteik miatt.
A szégyenük miatt.
A bűneik miatt.
Feloldozhatnák magukat.
Nem tudják.
Lancashire-i ezred az Ascaniusra!
Jobb lesz, ha...
Kellemes volt.
Ég veled, kedves!
Edith!
- Szeretlek. - Szeretlek.
- Annyira szeretlek! - Tudom.
Nincs hatalmam felette.
Tudom. Nekem sincs.
Mennem kell.
- Maradj életben! - Jó.
És gyere vissza!
Maradj életben és gyere vissza hozzám!
Uram, megvannak! Ébredjen!
- Megvan a 19. lancashire-i zászlóalj! - Geoff.
Fel kell kelnie!
Keressük meg a barátját! Mindjárt ott vagyunk.
Tűz!
A létrára!
Bajonetteket fel!
- Nem megy. - Gyerünk, közlegény! Gyerünk!
Geoffrey!
- Erre! Gyorsan! - Gyerünk, lancashire-iek!
Geoffrey!
Hol van Geoffrey Bache Smith? Bache Smith hadnagy?
Itt, de már előretört.
- Ne! - De. Sajnálom.
- Geoffrey! - Hagyják a sebesülteket!
Geoffrey!
- Mit csinál? Várjon! - Ne kövess!
Fel a létrán, lancashire-iek!
Geoff!
Geoffrey!
Tartsák a lépést!
Geoff!
Ronald!
Geoff!
Ronald!
Geoffrey!
Ronald!
Geoff!
Mi?
Ronald!
Geoff!
Ronald!
Geoff!
Geoffrey!
Gáz!
Fel az átkozott maszkokat!
Gáz!
Szervusz.
Ne próbálj felülni!
Nagyon régóta alszol.
Lövészárok-lázad volt, de már jól vagy.
Itthon vagy.
Meg akartam keresni.
Kit?
Geoffrey-t...
Hallottam, ahogy...
Hallottam őt.
Geoffrey... meghalt.
- Néhány hete halt meg. - Mi?
Nem.
Robert Gilsont is... eltalálták.
Ő is meghalt.
Robbie és Geoffrey.
Sajnálom.
Ron, úgy sajnálom!
De te jól vagy. Itthon vagy. Minden...
Minden rendben lesz, ígérem!
Minden délutánomat anyákkal, özvegyekkel töltöm.
Mit mondhatnék nekik?
A fiaitok meghaltak, hogy megállítsák a háborúkat?
És mit mond?
A szó hasztalan. Legalábbis a modern szó.
Liturgiát mondok.
Megnyugvást ad a távolsága. Az ősi dolgok.
Betegséged alatt
Miss Bratt nem tágított mellőled.
Egyszer sem.
Jó, hogy kitartottál mellette.
Köszönöm.
Ez nagyon kacifántos úton érkezett neked.
Úgy hiszem, utolsó napjaiban írta neked.
Drága John Ronald!
Ha ma éjjel lemészárolnak, Legfőbb vigaszom lesz,
hogy így is marad egy nagyszerű tag a T.K.B.T.-ben,
aki szól az álmaimért, és mindazért, amiben megegyeztünk.
Biztos vagyok benne, hogy egy tagjának halála
nem bomlasztja fel a T.K.B.T.-t.
A halál gyűlöletessé és nyomorulttá tehet minket egyenként,
de nem vethet véget a halhatatlan négyesnek!
Az Isten áldjon, drága John Ronald,
és mondd el a dolgokat, amelyeket én is el akartam volna,
akkor is, amikor már nem leszek.
OXFORD, ÉVEKKEL KÉSŐBB
- Jó estét, Tolkien professzor! - Jó estét, uram!
Mit keresel idekint?
Ma lekváros felfújtat ettünk a gyerekekkel.
Michael kérte.
Johnnal tálcát tettek a dolgozószobád elé.
Remélem, ettél.
Bocsáss meg, én...
Sajnálom.
Nagyon nehéz napom volt. Semmi, amit írok...
- Régen szórakozásból írtál. - Tudom, de...
- Szenvedélyből. - Tudom, ez... értelmetlen.
Jó lenne, ha eldöntenéd, mit vársz az írástól,
vagy add fel végleg!
Mr. Tolkien?
Mrs. Smith!
Jó, hogy látom! Köszönöm, hogy eljött.
Robert Gilson volt az igazgató fia a King Edward's-ban.
Így van.
Emlékszem a mostohaanyjára.
És Christopher Wiseman?
Ő túlélte.
Habár sajnos...
némelyikünk másfajta sebeket szerzett.
A nővérem három fiút veszített el. Én kettőt.
Mindezt egyetlen hét alatt.
Részvétem.
És itt ültek.
Igen.
Nagyon kényelmes.
Köszönöm, hogy idehozott.
El tudom képzelni, látom magukat.
Mindannyiukat.
Látom is magam előtt.
Biztosan csodás időszak volt.
Geoffrey mindig itt ült.
Arra gondoltam, hogy engedelmével
megpróbálnám kiadatni az összegyűjtött verseit.
A verseit?
Szerintem nagyon tehetséges volt.
Szeretném az emberek tudomására hozni.
Megírhatnám hozzá az előszót.
Nem is tudom...
Hajlok arra, hogy nemet mondjak.
Igazán jól írt. Szerintem ez fontos.
Régebben imádtam a verseket.
Néha eszembe jutott, hogy Geoffrey ezért...
Sajnálom, de nem tudom, mi jó sülne ki ebből.
A lehető legtöbb jó.
Kérem, higgyen nekem!
Sosem ismertem Geoffrey-t annyira, mint szerettem volna.
Boldog volt?
Kérem, mondja el!
Tudta, mi a szerelem?
Árva voltam, amikor a King Edward's-ba jöttem.
És már a kezdetekkor, mielőtt még barátok lettünk volna...
ő udvarias volt.
Kedves.
Mindazok közül, akikkel találkoztam,
ő volt az...
aki a legpontosabban megmutatta,
milyen is szeretni.
És szeretve lenni. Igazából...
ezért olyan fontos ez.
Kérem, bocsásson meg, de azt kérdi, mi jó sül ki ebből...
Nos, a költőkre, az írókra...
és a művészetükre...
mindennél nagyobb a szükség.
Főleg ezekben az időkben. Főleg most.
Egy előszó csodás lenne.
Köszönöm.
Ugye, anyánk megcsókoltatta velünk a fákat?
- És hallgattuk, ahogy beszélnek. - Miféle fekete mágia volt az?
Gyertek, vademberek! Gyertek!
- Ki akar beszélni a fákkal? - Hé, várjatok meg!
- Mire gondolsz? - Mi a neved?
Nem bántunk. Ne féljetek!
Gyerekek, segítsetek! Megtennétek nekem valamit?
- Házi feladat? - Ha jól csinálom, nem.
- Hallgassatok meg egy mesét! - Milyen mesét?
- Jó mese? - Remélem.
- Hosszú? - Elképesztően hosszú.
Elkezdődött már?
Azt hiszem...
azt hiszem, idebenn már igen.
Miről szól?
Utazásról. Kalandról.
És persze varázslatról.
Kincsről.
Szerelemről.
Nagyon sok mindenről. Nehéz elmondani. Azt hiszem...
küldetésekről, ha úgy vesszük.
Utazásról, ahol bizonyítunk.
Bátorságról.
Szövetségről.
Szövetségről szól.
Barátságról.
- Apró emberekről, mint te. - Nem vagyok kicsi!
Csak termetben kicsik, lélekben nem.
És mágusokról is.
- Mágusokról? - Mágusokról, igen.
És hegyekről, sárkányokról, utazásokról...
Christopher, ha kitöröd abban a nyakad,
nem viszlek be a kórházba!
Egy odúban, a föld alatt
élt egy
Hobbit.
A HOBBIT 1937-BEN JELENT MEG, ÉS VELE BEINDULT TOLKIEN KARRIERJE,
MINT A VILÁG LEGELISMERTEBB FANTASY-ÍRÓJA.
ROBERT QUILTER GILSON ÉS GEOFFREY BACHE SMITH
1916-BAN HALTAK MEG A SOMME-I CSATÁBAN.
GEOFFREY VERSEIT AZ ANYJA GYŰJTEMÉNYBEN ADATTA KI, SPRING HARVEST CÍMMEL,
TOLKIEN ELŐSZAVÁVAL.
CHRISTOPHER WISEMAN A HÁBORÚ UTÁN KEVÉS ZENÉT SZERZETT.
1987-IG ÉLT.
HABÁR A BARÁTSÁGUK TÖBBÉ NEM VOLT UGYANAZ,
JOHN RONALD CHRISTOPHERNEK NEVEZTE EL HARMADIK GYERMEKÉT.
JOHN RONALD REUEL TOLKIEN 1973-BAN HALT MEG,
KÉT ÉVVEL EDITH HALÁLA UTÁN.
NÉGY GYERMEKÜK TÚLÉLTE ŐKET.
A KÖZÖS SÍRKÖVÜKÖN SZEREPLŐ NEVEK
TOLKIEN MITOLÓGIÁJÁBÓL SZÁRMAZNAK,
AMELY EGY HALANDÓRÓL SZÓL, AKI BELESZERETETT
EGY MESEBELI HERCEGNŐBE.
Magyar szöveg: Zalatnay Márta